2.2. Bildfönster
| 2. Huvudfönster |

### 2.2. Bildfönster

GIMPs användargränssnitt finns tillgängligt i två lägen: enfönsterläge (standard) och flerfönsterläge som du kan få genom att avmarkera alternativet Fönster → Ett programfönster.

När du startar GIMP utan någon öppen bild ser bildfönstret ut att vara frånvarande i enfönsterläge, medan det i flerfönsterläge finns ett bildfönster även om ingen bild är öppen.

Vi kommer börja med en kort beskrivning av komponenterna som visas som standard i ett vanligt bildfönster. Vissa av komponenterna kan tas bort genom att använda kommandon i menyn Visa.

Figur 3.5. Bildfönstret i flerfönsterläge

Figur 3.6. Bildområdet i enfönsterläge

| Notera
Trots att det är enfönsterläge så kommer vi använda ”bildfönster” för ”bildområde”.

1. Namnlist: Namnlisten i ett bildfönster utan någon bild visar ”GNU:s bildmanipuleringsprogram”. Ett bildfönster med en bild visar bildens namn och dess specifikationer i namnlisten enligt inställningarna i inställningsdialogen. Namnlisten tillhandahålls av operativsystemet, inte av GIMP, så dess utseende kommer troligen variera beroende på operativsystem, fönsterhanterare och/eller tema.

   Om du har öppnat en bild som inte är av typen xcf kommer den vara ”(importerad)” som en .xcf-fil och dess ursprungliga namn visas i statusraden längst ner i bildfönstret.

   När en bild ändras visas en asterisk före dess namn.

2. Bildmeny: Direkt under namnlisten visas menyraden (om den inte har undertryckts). Bildmenyn ger direkt åtkomst till nästan varje operation som du kan utföra på en bild. Du kan också högerklicka på en bild för att en bildmeny ska visas, [1], eller genom att vänsterklicka på den lilla ”pilspets”symbolen i det övre vänstra hörnet som kallas Menyknapp, vilken beskrivs nedan. Många menykommandon är också associerade med tangentbordsgenvägar som visas i menyn. Du kan definiera dina egna anpassade kortkommandon för menyåtgärder om du aktiverar Använd dynamiska tangentbordsgenvägar i inställningsdialogen.

3. Menyknapp: Klicka på menyknappen för att visa bildmenyn i en kolumn, (nödvändigt i helskärmsläge). Om du vill använda tangentbordsgenvägar trycker du Skift+F10 för att öppna menyn.

4. Linjal: I standardlayouten visas linjaler ovanför och till vänster om bilden. Använd linjalerna för att avgöra koordinater i bilden. Standardenheten för linjaler är bildpunkt; använd inställningarna som beskrivs nedan för att använda en annan enhet än bildpunkter.

   En av de viktigaste användningsområdena för linjaler är att skapa hjälplinjer. Klicka och dra en linjal in i bilden för att skapa en hjälplinje. En hjälplinje är en linje som hjälper dig att precis positionera saker — eller bekräfta att en annan linje verkligen är horisontell eller vertikal. Med flyttningsverktyget kan du klicka och dra en hjälplinje. Dra ut en hjälplinje från bilden för att ta bort den; du kan alltid dra in en annan hjälplinje i bilden. Du kan till och med använda flera hjälplinjer samtidigt.

   I linjalområdet markeras muspekarens position med två små pilspetsar som pekar vertikalt och horisontellt.

5. Snabbmaskknapp: Den lilla knappen i bildens nedre vänstra hörn aktiverar/inaktiverar snabbmasken. När snabbmasken är på innehåller knappen en röd kvadrat. Se snabbmask för mer detaljer om detta högst användbara verktyg.

6. Koordinater för pekare: När pekaren (muspekaren om du använder en mus) är inom bildkanterna visar det rektangulära området i fönstrets nedre högra vänstra hörn de aktuella koordinaterna för pekaren. Enheten är densamma som för linjalerna.

7. Enhetsmeny: Använd enhetsmenyn för att ändra enheten som används för linjaler och flera andra syften. Standardenheten är bildpunkt, men du kan snabbt ändra den till tum, cm eller flera andra möjligheter med denna meny. Observera att inställningen för ”Punkt för punkt” i Visa-menyn påverkar hur vyn skalas: se Punkt för punkt för mer information.

8. Zoomknapp: Det finns ett antal sätt att zooma in eller ut bilden, men zoomknappen är kanske det enklaste. Du kan direkt ange en zoomnivå i textrutan för precis kontroll.

9. Statusområde: Statusområdet är längst ner i bildfönstret. Som standard visar statusområdet det ursprungliga namnet på filen bild.xcf, och mängden systemminne som bilden använder. Använd Redigera → Inställningar → Bildfönster → Titel och status för att anpassa informationen som visas i statusområdet. Under tidskrävande operationer visar statusområdet tillfälligt den körande operationen och hur klar operationen är.

   | Notera
   Observera att minnet som används av bilden skiljer sig mycket från bildens filstorlek. Exempelvis kan en .PNG-bild på 70 kB ta upp 246 kB i RAM-minnet när den visas. Det finns två huvudsakliga orsaker till skillnaden i minnesanvändning. För det första är en .PNG-fil i ett komprimerat format, och bilden återskapas i RAM i okomprimerad form. För det andra använder GIMP extra minne, och kopior av bilden, för användning av kommandot Ångra.

10. Avbryt-knapp: Under komplexa tidskrävande operationer, vanligen insticksmoduler, dyker en Avbryt-knapp tillfälligt upp i fönstrets nedre högra hörn. Använd Avbryt-knappen för att stoppa operationen.

    | Notera
    Några insticksmoduler svarar dåligt på att avbrytas, och lämnar ibland förvanskade bilddelar efter sig.

11. Navigeringskontroll: Detta är en liten korsformad knapp i det nedre högra hörnet av bildvyn. Klicka och håll ner (släpp inte musknappen) på navigeringskontrollen för att visa navigeringsförhandsvisningen. Navigeringsförhandsvisningen har en miniatyrvy av bilden med det visade området omgivet av en kontur. Använd navigeringsförhandsvisningen för att snabbt panorera till en annan del av bilden — flytta musen medan du håller ner knappen. Navigeringsfönstret är oftast det bekvämaste sättet att snabbt navigera runt i en stor bild där bara en liten del visas. (Se Navigeringsdialog för andra sätt att komma åt navigeringsfönstret). (Om din mus har en mittenknapp kan du klicka och dra med den för att panorera i bilden).

12. Inaktivt utfyllnadsområde: När bilddimensionerna är mindre än bildfönstret skiljer detta utfyllnadsområde den aktiva bildvyn från resten av användargränssnittet så att du kan skilja på dem. Du kan allmänt inte tillämpa några filter eller operationer på det inaktiva området.

13. Bildvy: Den viktigaste delen av bildfönstret är förstås bildvyn eller ritytan. Den upptar den centrala delen av fönstret, omgiven av en gul streckad linje som visar bildens kant, mot en neutral grå bakgrund. Du kan ändra zoomnivån för bildvyn på olika sätt, inklusive zoominställningen som beskrivs nedan.

14. Knapp för att ändra bildstorlek samtidigt som fönster: Utan att aktivera denna funktion ändras inte bildstorlek och zoom om du ändrar storleken på bildfönstret genom att klicka och dra kantgränser. Om du gör fönstret större kommer du exempelvis se mer av bilden. Om denna knapp är nedtryckt kommer dock bilden ändra storlek när fönstret ändrar storlek så att (i stort sett) samma förhållande av bilden visas före och efter att fönstret fått storleken ändrad.

| Tips
Dra och släpp en bild till verktygslådefönstret från en filbläddrare för att öppna bilden i ett eget bildfönster eller en flik. Att dra en bildfil in i lagerdialogen lägger till den till bilden som ett nytt lager.

Bildens och bildfönstrets storlek kan vara olika. Du kan få bilden att anpassa sig till fönstret och omvänt genom att använda två tangentbordsgenvägar:

- Ctrl+J: detta kommando behåller zoomnivån; det anpassar fönsterstorleken till bildens storlek. Kommandot Krymppaketera gör samma sak.

- Ctrl+Skift+J: detta kommando ändrar zoomnivån så att bilden anpassas till fönstret.

[1] Användare med en Apple Macintosh och en mus med endast en knapp kan använda Ctrl+musknapp i stället.

2. Huvudfönster |  | 2.3. Dialoger och dockning

Report a bug in GIMP Rapportera ett dokumentationsfel